Progressiivista kauhumusiikkia – haastattelussa Claudio Simonetti
Tänään Helsingissä konsertoiva elokuvamusiikin pioneeri kertoo urastaan.
Tänään Helsingissä konsertoiva elokuvamusiikin pioneeri kertoo urastaan.
Helmikuun ensimmäistä lauantaita vietettiin Helsingin Kaisaniemessä viiden parmesaanin tuoksuisen westernin ja pastan voimin.
Vuoden 2016 Night Visionsissa on tarjolla kulinaristinen kauhuelämys höystettynä rasvalla, palkkamurhaajilla, pastisseilla, parhaalla spagettiwesternillä, pelleillä ja makkaroilla. Niin monilla makkaroilla.
Porno Holocaust alittaa kaikki odotukset olemalla yksi huonoimpia elokuvia, joita olen koskaan katsonut.
Iron Horsemen on kovin vaikea arvioitava. Se on ehdottomasti kuriositeetti. Toista samanlaista ei ole. Sen huumori on eittämättä täynnä sisäpiirivitsejä, joita allekirjoittanut tuskin edes tajusi. Kokonaisuus on kuin kaurismäkeläinen filmi mikä-mikä-maasta.
Joonas Nykäsen pitkässä Sodankylä-raportissa Mannerlaatta, Tyttö kaljassa, Good-bye First Love, Cemetery of Splendour ja kuusi muuta elokuvaa.
Edes sadattuhannet mielenosoittajat, seitsemän vuoden kiihtyvät protestit ja loputtomat adressit eivät riitä pysäyttämään Moolokkia, joka nielee ihmisten hengen, joko kirjaimellisesti tai kuvainnollisesti.
Monsieur Cannibal; tai, kuinka kokata päivällinen torsoksi jääneestä haastattelumateriaalista